Mieletön, mieletön...
Näittekö, miten hän syöksyi tieltä?
–Hän vain syöksyi ulos. –Hän taisi ajaa kaasu pohjassa.
Meidän täytyy hälyttää ambulanssi.
Katsokaa tuota autoa!
Hän ohitti teidät varmaan 150 kilometrin tuntivauhtia!
–Mikä hullu! –Mennään alas!
–Odottakaa te autossa. –Russell, älä rasita itseäsi.
Hän syöksyi suoraan alas.
Varovasti!
–Autossa ei ole ketään. –Tuolla hän on.
Hyvät hyssykät!
Jopas jotakin, kaveri on yhä hengissä.
–Hälytetään ambulanssi. –Miten hän selvisi siitä?
Tiedän jotain lääketieteestä, minä olen hammaslääkäri.
Luuletteko, että teihin sattui pahasti?
–Vitsaileeko hän? –Me viemme teidät sairaalaan.
Jos liikutatte minua, minä murenen palasiksi.
Siellä on valtavasti rahaa.
350 000 dollaria.
Kuuletteko te? 350 000 dollaria!
Rosita Beachin luonnonpuistossa.
Dagon eteläpuolella Santa Rositassa.
Ne ovat laatikossa, joka on haudattu...
...haudattu ison W:n alle. Te näette sen. Se on iso W.
Sitä ei voi olla huomaamatta. Se on iso W–kirjain.
Rahat ovat olleet siellä 15 vuotta.
Hän on ihan heikko. Hän saattaa kuolla.
Minä annan ne teille. Älkää antako heidän naruttaa.
Älkää uskoko heitä, ne rahat olivat minun.
Minä maksoin niistä, joka ikisestä taalasta.
Mutta varokaa koppalakkeja.
Niitä penteleitä on joka puolella.
Käytte vain kaivamassa ne ylös.
Kaivakaa ne kaikki ylös!
Ja sitten voitte elää herraskaisesti.
Voitte kävellä kotikulmilla kuin kuninkaat.
Saatte nähdä, kun kaikki pojat ja tytöt...
Kaikki tytöt hymyilevät vanhalle Smilerille.
Vanha kunnon Smiler...
Kaikkien ystävä...
–Belle–täti, en halunnut tehdä niin! –Rauhoittukaa.
Ole kiltti ja sano, ettei sillä ole väliä, Belle–täti!
Sinun täytyy sanoa, ettei sillä ole mitään väliä!
–Sano nyt! –Ei sillä ole väliä.
Kaveri otti ja kuoli, uskokaa pois.
Jos hän hyppää vielä pystyyn, minä otan jalat alleni.
–Se oli melkoinen numero. –Jonkun pitäisi peitellä hänet.
–Minulla on vain tämä pusero. –Minulla on autossa peite.
–Oliko hänen puheissaan perää? –Ei, hän vain houraili.
Poliisi taisi tulla. Kerrotaanko, mistä hän puhui?
Ei sanota mitään, muuten tässä menee koko päivä.
–Meidän pitää ehtiä Vegasiin. –Minulla on muuttokuorma.
Me olemme toisella häämatkallamme...
Vaimoni, anoppini ja minä olemme menossa Lake Meadiin.
Pidetään suut supussa, niin pääsemme lähtemään.
–Oletteko te poliisi? –Olen.
Jep!
–Milloin tämä tapahtui? –Noin viisi minuuttia sitten.
Näkikö kukaan, miten se tapahtui?
–Hän ohitti minut... –Näkikö kukaan sitä?
Hän ohitti minut ja suistui tieltä tuolla ylhäällä.
–Kuka tuli ensin alas? –Me kaikki tulimme...
Oliko hän jo silloin kuollut?
Oliko hän jo kuollut, kun te pääsitte alas?
–Käytännössä. –Sanoiko hän mitään?
–Ehtikö hän puhua mitään? –Mistä?
Miten niin mistä? Sanoiko hän mitään?
No... Hän...
Hän houraili jotain.
–Hän sanoi jotain... –Nolostuttavaa.
Mitä? Antaa kuulua!
Hän luuli tätä herraa tädikseen.
–Belle–tädikseen. –Hänellä varmaan oli sellainen.
Hyvä on. Antoiko hän lopuksi jonkin viestin?
–Hän ei sanonut selvästi. –Hän ei sanonut mitään selvästi.
–Voimmeko jo lähteä? –Hetkinen vain.
–Haluan yhteystietonne. –Me olemme häämatkalla...
Me ajamme Las Vegasiin. Emme tiedä, milloin palaamme.
Minulla on muuttokuorma Yumaan...
Yritimme vain auttaa miestä, joten antakaa meidän lähteä!
Meillä on omat elämämme. Emme ole syöneet aamiaistakaan.
Haluan tietää sinun nimesi. – Odottakaa.
–Minunko? Miksi? –Kuolinsyyntutkijalle.
J. Russell Finch, 2790 Penrose Boulevard, Fresno.
–Tavoitatte minut töistä. –Mikä se työpaikka on?
Syötävä merilevä –yritys. Se on Fresnossa.
–Soittakaa sihteerilleni. –Ambulanssi on tulossa.
–Onko hän kuollut? –On.
–Autot pitäisi siirtää. –Heistä ei taida irrota enempää.
Kiitoksia teille, herrat.
Tämä oli odottamaton käänne.
Santa Rositassa ei ilahduta tästä. Culpepper saa hepulin.
–Keksitään sopiva tarina... –Mikä tarina?
Hän heräsi, lähti autolla ja pysähtyi aamiaiselle.
Hän meni vessaan ja kapusi ikkunasta ulos.
Culpepper ei luule, että seuraisimme miestä vessaan.
Oli uskomatonta, miten hän syöksyi tieltä.
Jos tämä kiipeily ei lopu, minäkin potkaisen kohta tyhjää.
Melville, mitä tapahtui?
Emme voineet auttaa häntä. Mennään.
No?
–Se oli hirveää. –Minä voin pahoin.
–Älä nyt. Sellaista sattuu. –Millainen asenne tuo on?
Sellaista sattuu, koska kun sellaista sattuu–
–kaikki sanovat, että sellaista sattuu!
Rauhoittukaa nyt.
Meidän täytyy ottaa ohjat omiin käsiimme!
Sinuun ei voi luottaa minkään asian kanssa!
Ja mitä ne Sacramenton ääliöt tekevät asian hyväksi?
He vain istuvat isot jalat isoilla pöydillään.
–Ja lypsävät miljoonia ihmisiä... –Minä haluaisin sanoa jotain.
Anteeksi, että keskeytin.
–Mitä sinä katselet, Melville? –Älä huoli.
–Istu suorassa, Benjy. –He kaikki uskoivat sitä ukkoa.
Mitä te nyt aiotte tehdä?
Kerro sana sanalta, mitä se mies sanoi sinulle.
Olikohan hän tosissaan?
Monica, en tiedä muista, mutta jotkut uskoivat häntä.
Kuten nuo kaksi... Älä katso!
Se on ison W:n alla. Se voi olla WC:n alapuolella.
Kunpa se ei olisi pöntön alla!
Mieti nyt, mikä alkaa W–kirjaimella.
Watti... Wattimittari...
Aivan, minun täytyy olla tehokkaampi.
Lääkäri kielsi Russellia kiihtymästä liikaa kahden viikon aikana.
–Niin, mutta... –Lähdimme tänne rentoutumaan.
–Olisit kertonut poliisille. –Miksi se kuuluisi heille?
Poliisi varmaan jahtasi sitä miestä.
Hänhän ajoi ylinopeutta!
–Ajattelen Russellin kuntoa. –Hänen tilipussinsa kuntoa.
Hänellä ei ole mitään muuta kuntoa.
Tiedätkö, miksi miehesi sai hermoromahduksen?
Hän törsäsi 40 000 dollaria, joista 15 000 kuului minulle–
–yritykseen, joka valmistaa syötävää merilevää!
–Se on kamalaa ja kallista! –Niin, mutta...
–Niin, mutta mitä? –Useimmat pitävät siitä, minäkin.
–Yritän pitää kulut alhaalla. –Niin varmasti.
–Sinä juoksit kadulle kirkumaan. –Äiti!
Ole sinä hiljaa! Sinä myös!
Ehkä hän jujutti teitä. Ehkä hän oli joku pilailija.
Vai muka pilailija?
Kuka pilailisi ventovieraille, kun kaikki luut ovat murskana?
–Wokkipannu! Webasto! –Ei! Ei!
–Wienerleike? Ranskalaisilla? –Ei! Ei!
Paina kaasua! Katsotaan, mitä tapahtuu.
–He tajuaisivat heti. –Mitä menettäisimme?
Hän ei ole niin hyvä ajaja.
Aiotteko karistaa ison pojan?
–Miksi sinä hidastat? –Emme pääse näin karkuun.
Voi vatsaparkaani.
Mitä tuo kuorma–auto yrittää?
Mitä hän tekee?
Häneltä taisi loppua löpö. Hyvä.
–Mitä sinulle tapahtui? –Reistailiko moottori?
–Loppuiko löpö? –Menikö pakoputki vinoon?
Ei, rengas vain puhkesi. Ajattelin...
Hyvä on, minä yritin... Voi rähmä.
–Me teemme suuren virheen. –Olen samaa mieltä.
–On hölmöä vain ajella näin. –Emme pääse puusta pitkään.
–Miksemme keskustelisi yhdessä? –Olen samaa mieltä.
–Sovitaan asiasta sivistyneesti. –Aivan niin.
Sillä tavalla kukaan ei ole paremmassa asemassa.
–Siirretään autot pois mutkasta. –Tuolla on paljon tilaa.
–Nähdään tuolla. –Tuolla.
Väkivaltarikosyksikkö.
Santa Rositan poliisilaitos. Yhdistän teidät rikospoliisille.
Rikospoliisi. Matthews.
Ei, sheriffi, pomo on myöhässä.
–Voin jäädä jälkkärille. –Crockettin sheriffi soittaa.
Smiler on siellä. Onkohan jotain sattunut?
Yhdistä tänne, Gertie. – Saisinko kahvia, Schwartz?
Haloo, sheriffi? Culpepper tässä. Mitä on tapahtunut?
Huonoja uutisia. Grogan heitti lusikan nurkkaan.
–Mitä? –Hän suistui tieltä hetki sitten.
–Hän yritti ottaa hatkat. –Miten se tapahtui? Missä?
39–tiellä, noin 30 km Danbyn risteyksestä itään.
–15 km Valleystä länteen. –Oliko silminnäkijöitä?
–Muutama meni auttamaan. –Kuoliko hän heti?
En tiedä. Voin ottaa selvää.
Kiitos, sheriffi.
Tämä oli loistava alku päivälle. Odotamme 15 vuotta–
–tärkeää juttua, ja heti kun...
Ei hätää, minä käyn hakemassa sen.
Hän teki sen taas.
Ota rekisterinumero ylös!
Yksi iso muuttoauto, yksi punainen Volkswagen...
–Tuolla ne olivat. –Ilmoita keskukseen.
Näimme kaikki neljä pysäköintialueella juttelemassa.
Anna ambulanssin mennä ja pysy radion äärellä.
Mies sanoi, että puistoon on haudattu tietty summa rahaa.
Ison W:n alle. Mikä se on?
Kun se selviää, lähetämme sinulle sähkeen.
On mahdollista, että se mies puhui totta.
Se paikka on 300 kilometrin päässä.
Ehdotan, että ajamme sinne rauhassa ja turvallista vauhtia.
Pysymme toistemme näkyvillä.
Perillä kaivamme rahat ylös, jos niitä edes on.
–Sitten jaamme ne keskenämme. –Hän on oikeassa.
–Mennään suoraan poliisille. –Miksi?
Hän on meidän kanssamme. Miksi rahat pitäisi jakaa tasan?
Meillä on neljä autoa, jaetaan rahat neljän kesken.
Saako jokainen teistä neljäsosan, ja me jaamme yhden neljäsosan?
–Mitä sinä yrität? –Minusta se on reilua.
–Niin tietysti. –Meille jäisi vähemmän!
350 000 dollaria jaettuna neljällä on...
–87 500 dollaria. –Aivan niin.
Te kolme saisitte 87 500, ja Benjy ja minä...
Meitä oli siellä viisi, jaetaan rahat viiden kesken.
Olen valmis jakamaan rahat myös viiden kesken.
–Yksi osuus olisi 70 000... –70 000 dollaria?
Tiedätkö, montako kuormaa minun pitäisi raijata sen eteen?
–Te unohditte yhden asian. –Niin unohdimme. Minkä asian?
–Meitä oli siellä kahdeksan! –Aivan, kahdeksan.
Vaimoni ja minä tyytyisimme...
Kahteen kahdeksasosaan yhden neljäsosan sijaan?
Hetkinen, aloitetaan alusta.
Joko yksi neljäsosa per auto–
–tai yksi viidesosa per mies.
–Tämän kääkän ei tarvitse... –Ettäs kehtaat!
Päällikkö, tämä on uskomaton tilanne.
Muistatko Smiler Groganin?
Hän yöpyi täällä ja otti hatkat tänä aamuna.
Hän ajoi tänne asti ja kolaroi itseltään nirrin pois.
Joukko ihmisiä pysähtyi auttamaan häntä.
He ovat nyt täällä ja juttelevat... riitelevät jostain.
Crockettin poliisi tarkkailee heitä.
Rahat jaetaan meidän ja autojen kesken.
Meitä on kahdeksan, se tekee kahdeksan osaa.
Autoja oli neljä, joten se tekee jo 12 osaa.
Viisi meistä meni alas, se tekee viisi osaa lisää.
Se tekee yhteensä 17 osaa. Autoissa oli eri määrä ihmisiä.
Teille kolme, teille kaksi, meille kaksi, sinulle yksi.
Se tekee 25 osaa. 350 000 jaettuna 25:llä–
–tekee 14 000 dollaria per osuus.
Te saatte kolme, koska teitä on kolme.
Yksi autosta, yksi alasmenosta ja kolme lisää henkilömäärästä.
Se tekee yhteensä kahdeksan eli 112 000 dollaria.
Se kattaa kaiken, myös naisten itsenäistymisen.
Minä saan siis yhden, koska minä olen yksi henkilö.
Yhden alasmenosta, yhden kuorma–autosta–
–ja yhden, koska olin ainoa autossa.
En saa siltikään yhtä paljon kuin kaikki muut.
Selitän uudestaan. He ovat kolmen ryhmä.
He saavat 112 000.
Nuo kaksi saavat 97 000.
Me kaksi saamme 84 000.
Ja sinä saat yksin 56 000 dollaria.
–Verovapaasti. –Miten niin?
Jos me haemme ne rahat sieltä puistosta...
He eivät ainakaan tee ilmoitusta.
–Minäkään en tee. –Mitä ihmeen ilmoitusta?
Se on verotonta tuloa. Se on kuin lahja.
Kai meidän on maksettava niistä verot?
Muutenhan me varastamme valtiolta!
–Voitko selittää hänelle? –Jos löydämme ne rahat...
...niistä ei makseta veroa, koska löysimme ne.
–Hän yritti sanoa... –Kaikki maksavat veroja.
Liikemiehetkin, jotka ryöstävät ihmisiä päivittäin.
Hekin maksavat veroja.
Minä luovutan. Onko parempia ideoita?
Meitä oli kahdeksan, se tekee kahdeksan osuutta.
–Kolme meille, kaksi teille... –Toivotonta.
–Tuon kääkän puheista ei ole apua. –Mies miestä vastaan, vai?
–Ja nainen miestä? –Jos tuo leukailu jatkuu...
Älkää riidelkö enää.
Jaoimme rahat 17 eri tavalla, eikä mikään niistä kelvannut.
Joku oli aina eri mieltä.
Jäljelle jää vain yksi vaihtoehto.
Jokainen, myös kääkkä, huolehtikoon itsestään!
–Paras mies voittakoon! –Aivan. Paitsi te, rouva.
Te voitte suksia kuuseen!
Hyvä on, siitä olemme yhtä mieltä.
Otetaan järki käteen. Rahaa riittää kaikille.
Teille, teille, minulle ja sinulle...
–Kenkäni! –Autoon siitä!
Neljä autoa ohittaa juuri passipaikkamme.
Kärjessä on Plymouth, sitä seuraa Ford–pakettiauto–
–Volkswagen ja Chrysler Imperial.
–He ovat liikkeellä. –Samaan suuntaanko?
Heidät voisi jo pysäyttää liikenteen vaarantamisesta.
He eivät saa epäillä, että heitä tarkkaillaan.
Kysy ylikomisario Hardestyltä, montako helikopteria saisimme.
Minäpä kysyn ja rimpautan takaisin.
Minne minä sanoin Smilerin piilottaneen rahat?
–Tänne näin. –Aivan niin.
Jos he aikovat löytää ne, he kääntyvät täältä etelään.
Miksi Smiler pakeni itään, jos rahat ovat jossain täällä?
Hän yritti vain olla nokkela.
Lyödään vetoa, että he kääntyvät täällä etelään.
Kiinni veti.
–Olemmeko lähellä Mount Shastaa? –Katso alareunasta.
–Olemmeko lähellä Oregonia? –Sinnehän on tuhat kilometriä!
Älä vain ohita!
Sinä menetät vielä korttisi.
–Miksi me pidämme perää? –En voi ohittaa mutkassa.
Anna mennä, nyt on tilaa. Kutsukorttiako sinä odotat?
Pysy omalla kaistalla!
Sanon sen vielä kerran: Minä en halunnut Kaliforniaan.
–Joko löytyi? –Sitä ei näy missään.
Tartu rattiin, minä katson karttaa.
Sen täytyy olla täällä. Tässä se on – Valley Center.
Lähellä on lentokenttä...
–Ota se pois naamaltani! –Älä tule eteen! Varo!
–Ota se pois naamaltasi! –Nyt riitti!
–He vuokraavat lentokoneen. –Viis siitä. Mennään!
Minähän en lennä.
Minä halusin jakaa rahat reilusti.
He halusivat kilpailla mies miestä vastaan.
Moottori sammui. Kaasuttimessa on hiekkaa.
Kunhan omistajat näkevät tämän...
Antaa olla. Tässä on pyörä.
Etsi puhelin ja vuokraa parempi auto.
Tämähän on pikkutyttöjen pyörä.
–Minun pitää huolehtia lastista. –Me teemme sen. Pidä kiirettä.
Hyvä on. Minun on pakko myöntää...
Tämä tuntuu hölmöltä. Ymmärrättekö?
–Vietkö meidät vai et? –250 dollarista – kyllä.
Jätämme auton tänne ja palaamme huomenna.
Kirjoitan sinulle šekin. Tämä on kunnon matkašekki.
Hei! Oletko sinä lentäjä? Onko täällä lentokonetta?
–Kyllä kumpaankin. –En näe mitään lentokonetta.
–Minä vuokrasin sen. –Sovitko heidän kanssaan?
–Kyllä. –Onko muualla lentokoneita?
Lähin paikka on North Valleyssä, noin 20 kilometrin päässä.
Voitte jäädä katsomaan, kun me nousemme ilmaan.
Vihaan sinua niin paljon, etten kehtaa sanoa vaimosi kuullen.
–Samat sanat. –Tulkaa tänne! Tulkaa tänne!
Huomenta. Jouduitteko kolariin? Loukkaantuiko joku?
Ei, etsimme puhelinta. Voitteko antaa kyydin?
Totta kai, ilomielin.
Hupsista. Minä horjahdin hieman.
Varokaa, minulla on kaktuksia...
Olen pahoillani. Keräilen erämaan kasveja.
–Minne laitan tämän? –Voi pojat.
–Hyvää huomenta. –Oikein hyvää.
Meillä on kiire, meidän täytyy soittaa.
Onneksi kukaan ei loukkaantunut.
Harvardissako opit puhumaan noin?
–En, minä olen englantilainen. –Se kuulostaa ulkomaalaiselta.
Emme ole esittäytyneet. Olen eversti Algernon Hawthorne.
–Sinäkö eversti? –Everstiluutnantti.
Minä olen Finch. Vaimoni ja anoppini, rouva Marcus.
Voitte laittaa ne taakse. Kaktukset ovat harrastukseni.
Keräilin niitä kokoelmaani. Ne eivät ole järin erikoisia.
Cereus, echinocactus, opuntia ja sen sellaisia.
Olen itse asiassa lomalla Vanderbergistä.
Sieltä ohjuspaikasta. Olen ollut siellä 10 kuukautta.
Hys hys, hui hui ja sen sellaista.
–Katsokaa tietä. –Hui hui...
Älä pysähdy! Aja eteenpäin! Hän törmäsi meidän autoomme!
Minä en halua lentää tällä raihnaisella koneella.
Jatketaan häämatkaamme ja unohdetaan tämä kaikki.
Kaikki on kunnossa, kulta.
En kai minä vaarantaisi sinun henkeäsi?
Tämä kone on rakennettu kunnolla.
–Milloin tämä on rakennettu? –1916.
1916... Se on testattu ja hyväksi todettu.
Näissä ei ole mitään kokeellista.
Siitä tulee hieno seikkailu. Tule nyt, pidetään hauskaa!
Maalipinta kärsi hieman.
Eikö teillä ole toista autoa...? Hyvä on, kiitos.
Vuokratkaa meille tuo auto.
Me avasimme vasta. Emme pärjäisi ilman autoa.
–Kerrotaan sille britille totuus. –Kehtaisitko tunnustaa kaiken?
–Hänkin vaatisi osuuden. –Syystäkin, jos saamme kyydin.
Emme saa kyytiä, ellemme kerro kaikkea.
Sinä olet oikea nero. Kuuntele! Vain 10 prosenttia!
Hän ei ansaitse enempää!
Kiitos, että pysähdyitte. Voitteko antaa minulle kyydin?
Oletko joku hullu, kun ajelet lastenpyörällä?
–Minulla on kiire Santa Rositaan. –Minä käännyn eri suuntaan.
Hetkinen. Minun täytyy kertoa jollekulle.
–Onko teillä pari tuntia aikaa? –Pari tuntia?
–Olet saanut auringonpistoksen. –Odottakaa nyt. Kuunnelkaa.
Minä kerron teille jotain, mitä te ette tule uskomaan.
Täällä tapahtui onnettomuus, johon liittyy 350 000 dollaria.
Kun minä kerron siitä teille, te ette tule uskomaan minua.
Kokeile, olen hyväuskoinen kaveri.
Se iso W vaivaa minua. Kerroitko varmasti kaiken?
–Etkö tiedä, mitä hän tarkoitti? –En. Sinne täytyy ehtiä ensin.
–Mitä sanot? Tehdäänkö kaupat? –Kiinni veti!
Siirrähän pyörä sivummalle, joku kompastuu siihen pimeässä.
RAYN JA IRWININ KORJAAMO
PALVELU ON ILOMME
Tarvitsen apuanne, pojat. Minulle sattui rengasrikko.
Takana on vararengas. Onko täällä lentokenttää?
Jos vararengas on tyhjä, hakekaa uusi. Tai korjatkaa se.
Tehkää jotain. Sinä voisit jo tankata.
Onko tämä tuijotuskilpailu? Pankaa töpinäksi!
Eläkkeeni ei ole noussut senttiäkään vuodesta 1934.
Jos pormestari tekisi asialle jotain...
–En voi painostaa pormestaria! –Kyllä voit, Al.
Selvitän tämän jutun iltaan mennessä.
Se on yksi isoimmista jutuistamme.
Haluan, että kerrot siitä pormestarille.
Kerro hänelle, että rahat ovat täällä!
Kerro hänelle, miten laitoksemme hyötyy siitä.
Aloysius, tee se minun puolestani.
–Minä voin yrittää. –Hän kuuntelee sinua.
Hänen tuellaan muutos hyväksytään yksimielisesti.
Sinä tiedät, että olen ansainnut sen.
Minä teen parhaani. Tiedäthän sinä sen?
Minulla oli vielä yksi asia... Se on ihan pikkujuttu. Loma.
Smilerin jälkeen minulla ei ole enää muita juttuja.
Haluaisin viedä Gingerin kolmen viikon lomalle.
–Sopiiko se sinulle? –Totta kai.
Ginger riemastuu. Ethän unohda pormestaria?
Teen parhaani. Lupaan sen.
Minä en unohda tätä.
Minusta tuntui aamulla, että tänään on onnenpäiväni.
Sylvester!
–Miksi sinä huusit? –Sinä säikäytit kaikki.
Me sekoilemme kuin hullut, ja minä unohdin Sylvesterin.
–Hän on Silver Strand Beachissä. –Minäkin unohdin sen.
–Kuka Sylvester on? –Poikani, hengenpelastaja.
En ole varma, mutta autoni taisi vaurioitua.
Ei tarvitse kiillottaa. Minulla riittää autoja.
Te teitte hyvää työtä. Minun täytyy nyt lähteä.
Voi ei, tuo hullu! Hän karkasi mielisairaalasta!
Hän on sekopäinen tappaja! Hälyttäkää apua!
Minä olen psykiatri! Hän on hullu! – Rauhoitu!
Rauhoitu itse!
Vai kompastuu pyörään pimeässä?
Joku kompastuu pian sinuun pimeässä.
Varokaa! – Minä vain pelleilin!
Lopeta!
–Hälyttäkää apua! –Minä tapan sinut!
Kuuntele nyt...
Lakatkaa tuijottamasta ja...
–Lopeta nyt! –Pitäisikö soittaa jonnekin?
–Se on uusi pumppu! –Häipykää siitä!
–Lopettakaa! –Hän on hullu!
Hienosti hoksattu. Olen ylpeä sinusta, poika.
Sitokaa hänet. Hoitajat laittavat hänet pakkopaitaan.
–Olen ylpeä teistä. –Montako hän on tappanut?
Hän tappaa enemmän, ellei häntä saada pakkopaitaan.
Hienoa, pojat. Löydätte minut puhelinluettelosta. Tri Zillman.
–Meillä on kiire Santa Rositaan. –Me emme vuokraa lentokoneita.
–Kenen kone tuo on? –Herra Tyler Fitzgeraldin.
–Missä hän on? –Hän nukkuu biljardihuoneessa.
–Saisimmeko edes kysyä häneltä? –Ette saa!
Odottakaa! Odottakaa!
Tule, Benjy! Tuo on varmaan herra Fitzgerald!
–Häntä ei saa häiritä. –Me vain jututamme häntä!
Herra Fitzgerald? – Älkää hyssytelkö siinä!
Herätkää, herra Fitzgerald.
–Hän taitaa olla vilustunut. –Kuunnelkaa, herra Fitzgerald.
Emme haluaisi häiritä, mutta tämä on hätätilanne.
Te ette saa rynnätä tänne noin.
–Hänellä on flunssa. –Tiedättekö Rosita Beachin?
Te olette ainoa, joka voi auttaa. On kyse elämästä ja kuolemasta.
–Isoäitimme on kuolemaisillaan. –Kuka?
–Hän halusi meidät paikalle. –Niin, hän on Rosita Beachissä.
Hän haluaisi meidät sinne, kun lähdön aika koittaa.
Muuten hän ei lähde. Lähtee, lähtee!
–He tunkeutuivat tänne. –Emmekä tunkeutuneet.
Olen Dingy Bell, tämä on Benjy Benjamin.
Älä sössötä! – Te voisitte viedä meidät...
–Mitä nyt? –Hetkinen vain!
Minä en näe mitään. Silmilleni on tapahtunut jotain.
–Minä en näe mitään. –Hän ei näe mitään!
–Se on kai silmäflunssa. –George, en näe mitään!
–Hetkinen vain, herra Fitzgerald. –Minä en näe mitään...
Hän ei saa päästä vapaaksi.
Minä vielä tapan sen ketkun!
–Miksi minut on sidottu? –Istu vain siinä, kaikki järjestyy.
–Ystäväsi huolehtivat sinusta. –Ketkä ystävät?
Päästäkää minut vapaaksi!
–Rauhoitu, sinä olet sairas. –Kuka? Missä se rillipää on?
–Istu rauhassa, lääkäri on tulossa. –En tunne ketään lääkäriä.
Oletteko te hulluja? Avatkaa nyt nämä siteet!
–Varo häntä, Ray! –Minä varoitan sinua!
Minun täytyy satuttaa sinua uudelleen!
Sinä mursit käteni!
Tätä menoa tulee vielä kipeät paikat.
Hyvä on. Saamanne pitää.
–Minä tapan teidät! –Päästä irti!
–Minä tapan teidät! –Apua!
Hän hajottaa koko paikan!
–Lähde pois täältä! –Jätä meidät rauhaan!
–Siellähän te olette. –Mitä me teemme?
Tohtori Zillman! Tohtori Zillman!
Laske minut alas! Laske minut heti paikalla!
Jos te kerran halusitte tätä...
–Ray! Oletko kunnossa? –Minä olen kunnossa!
Te menitte liian pitkälle! Minun mittani tuli täyteen!
Meidän pitää tappaa hänet. Valmiina? Hyökkäykseen!
–Hän on täysin järjiltään! –Mene pois!
Sinun on parasta häipyä täältä!
Minä olen tosissani! En halua...
–Mitä me teemme? –Mene pois!
Anna mennä, beibi!
Anna mennä!
Juuri noin! Älä lopeta!
Hänen täytyy olla kotona! Hän ei ikinä herää näin varhain!
Millainen heppu se lankosi oikein on?
–Hän on hullu. Miten niin? –Oma lankoni on outo kaveri.
Hän on erään golfkerhon sihteeri.
Jos Reggie, lankoni, saisi käsiinsä tällaisia tietoja–
–emme varmaan kuulisi hänestä enää pihaustakaan.
Hän ei taitaisi odottaa meitä Santa Rositassa.
Kippis.
Tyler on varmaan suihkussa.
Tyler? – Siellä hän on!
–Sinä lupasit! –Minä herätän hänet.
Tyler! Tyler! Herää!
–Herää nyt! –Häipykää täältä!
Herra Fitzgerald!
Kukaan ulkomaalainen ei syyttele minun lapsiani!
Sehän nähdään! Pysäytä auto!
–Sinä olet kamala, äiti! –Sehän nähdään!
–Mitä sinä teet? –Etkö luota omaan lankoosi?
Jos poikani ei ole mukana, kukaan ei ole mukana!
Emme edes omista autoa. Sinulla ei ole oikeutta tehdä näin!
Vai puhut sinä minulle oikeuksista!
Sinäkö läksytät minua oikeuksista?
–Onko teillä ongelmia? –On! Emmekä kaipaa apuasi!
Anna hänelle avaimet, tai emme pääse ikinä perille.
Teidän asenteenne ei ole sangen avulias.
Miten tämä liittyy sinuun, jos sopii kysyä?
Jos tiemme eroavat tässä, voisitte antaa avaimeni takaisin.
–Ole sinä hiljaa! –Soitammeko me Sylvesterille?
Emme soita.
Koska poikasi on epäluotettava, kelvoton pummi.
Hänestä olisi tullut konna, jos hänellä olisi jonkinlaiset aivot!
–Hyvin sanottu! –Sinun ei tarvitse lähteä mukaan.
Mutta sinä annat ne avaimet joko suosiolla tai väkipakolla!
Anna ne avaimet. Olivat ne missä tahansa.
Kuinka sinä julkeat? Askelkin vielä...
–Minä varoitan sinua. –Olen odottanut tätä vuosia!
–Anna ne avaimet! –Sinä saat vielä katua!
–Emmeline! –Pysy autossa, Emmeline!
Äiti! – Älkää!
–Päästäkää minut! –Avaimet jäivät jumiin!
Russell, sinä et voi! Sinä et saa!
Päästäkää minut!
Minä sain ne!
Olen pahoillani, emme voineet muutakaan.
Älä satuta häntä!
Älä!
Sinä pakotit meidät. Voin kyllä pyytää anteeksi.
–Menisit autoon. –Älä koske minuun!
–Meidän oli pakko tehdä niin. –Et voi käydä naiseen käsiksi.
Joudut vankilaan päällekarkauksesta.
Nostan syytteen! Näpit irti tyttärestäni!
–Meidän pitäisi jo lähteä. –Kuinka sinä saatoit, Russell?
Me tulemme aivan pian.
Hän pakotti meidät. – Ollaan nyt järkeviä.
–Mene takaisin autoon. –Enkä!
Aikaa menee hukkaan. Anna avaimet.
Autotkin ovat nopeampia. Eikö tällä pääse kovempaa?
Jos avaan hanat, se kuluttaa polttoainetta.
–Minä voin maksaa. –Se maksaa 50 dollaria.
–Maksan, kun laskeudumme. –Nyt!
Pitääkö minun maksaa heti? Hyvä on.
Melville, ötökkä! Hätistä se pois!
–Tuossa se on! –Sinä hajotat koko koneen!
–Se on tuolla alhaalla! –Sinä hajotat lattian!
Melville!
Heillä ei ole rikosrekistereitä.
Mutta aiomme pidättää heidät salailusta, kolareista–
–liikenteen vaarantamisesta, kolmesta päällekarkauksesta...
–Ylikomisario Culpepper? –Kotoako soitetaan?
Sain toisen puhelun, sheriffi.
–Puhu sinä sheriffin kanssa. –Yhdistäkää toimistoon.
–Haloo, Ginger? –Billie Sue täällä, isä.
Annatko äidillesi, kultaseni?
–No? –Kerrohan, Ginger...
Miltä tuntuu olla naimisissa maan etevimmän poliisin kanssa?
–Tarkoitatko itseäsi? –Valmistaudu yllätykseen.
–Kun kerron sinulle... –Kerro jo. Keksit ovat uunissa.
–Smiler Groganin juttu on hoidettu. –Mikä?
Mikä hiivatti on Smiler Groganin juttu?
Sen tonnikalatehtaan ryöstö, josta olen puhunut 15 vuotta!
Sinun täytyy vain valmistautua pienelle lentomatkalle Havaijille.
Sunnuntaiaamuna. Tämä ei ole mikään pila.
Lennämmekö me tosiaan Havaijille?
–Lento 7, sunnuntaiaamuna. –Lähteekö Billie Suekin?
Ei! Lähdemme kahden. Se on kolmen viikon loma.
Nyt juhlitaan, Ginger. Minusta 27 vuoden jälkeen–
–olemme ansainneet sen.
–Mikä on hätänä? –Minä tarvitsen kyydin.
Vaimoni on sairas. Kävin hakemassa lääkettä.
–Minulta loppui bensa. –Hyppää kyytiin!
–Sinäkö?! –Me olemme pulassa.
–Kaikki ovat. Pois tieltä. –Emme halunneet jättää sinua.
–Lankoni ja se britti pakottivat. –Menkää pois tieltä.
Jos jätät meidät, sinä et saa yhtään mitään.
Me saamme kaiken. Poikani asuu Rosita Beachissä.
Hän hakee ne rahat sieltä ja antaa ne meille!
Olisin antanut sinulle osuuden, mutta voimme odottaa muitakin.
Me teimme virheen. Meidän täytyy hakea anoppimme.
–Et voi olla tosissasi. –Hän voi soittaa langolleni.
He vievät rahat meiltä kaikilta. Usko pois.
Vaikka anoppisi saisi rahat, se ei muuta sopimustamme.
Hän ei pettäisi lupaustaan. 10 prosenttia kuuluu minulle.
Niinpä. Mennään nyt.
Santa Rosita 71965.
Sitten se ketku petti minut.
Kun saan hänet käsiini, teidän kannattaa katsoa muualle.
Muistakaa katsoa muualle.
–Oliko hän kotona? –Ehkä ulkona. Yritetään vielä.
Jos emme saa häntä kiinni, saatamme jäädä viimeisiksi.
Hetkinen! Tuonneko? Se on liian jyrkkä.
Ajan tästä jeepillä joka päivä. Mennään.
Voit kääntyä tässä. Kiitoksia kyydistä.
Hei, Eddie.
Minun täytyy päästä pois täältä. Voitko pyytää isääsi neuvomaan?
Äkkiä nyt!
–Minä tiedän erään toisen tien. –Tiedätkö? Hyvä.
Hyppää kyytiin. Annan sinulle dollarin.
–Kolme dollaria? –Mitä... Hyvä on, kolme!
Hyppää kyytiin! Äkkiä! Minulla on kiire!
He eivät ole enää täällä. He eivät tulleet kenenkään kyydissä.
Mennään takaisin sinne, mistä me soitimme puhelimella.
Se on väärässä suunnassa. Emme tiedä, ovatko he siellä.
Minun täytyy löytää vaimoni. Olen aivan neuvoton.
Olivat he missä tahansa, meidän pitäisi jatkaa eteenpäin.
Lankosi ei ehkä ollut kotona.
Vaikka he ehtisivät ensin, heidän pitää löytää rahat.
Unohdetaan rouvat ja jatketaan joutuin matkaa.
Selvä, jatketaan joutuin matkaa.
Leukailu ei ainakaan helpota tilannettamme, jos saan sanoa.
Mennään, kultaseni. Ehdimme tänne ensimmäisinä.
Minä otan sinut vastaan. Ehdimme tänne ensimmäisinä.
Huolehdi autostani, kunnes palaamme.
Mennään nyt! Vauhtia!
Tuonneko? Tuonneko?
Tuonne alasko?
–Se tekee 2,90 dollaria. –3 dollaria. Pidä vaihtorahat.
–Mutta odota meitä. –Tottahan toki.
Mennään.
–Liike on kiinni. Kello on 12. –Kello on 12... Hetkinen!
–Haluamme vain hakun ja lapion. –Herra Dinkler on sisällä.
Mennään Dinklerin puheille!
Alakertaan!
Niitä täytyy olla täällä jossain.
Etsi hakkuja ja lapioita. Niitä täytyy olla jossain.
Muuta ei tarvita. Hakku ja lapio. Löytyi!
Löytyi! Minä löysin ne!
En haluaisi haastaa riitaa. Hänen Majesteettinsa joukoissa...
Minun puolestani britit ovat jo historiaa.
Annoimme teille miljardeja, ettekä te edes kiittäneet meitä.
Muuten koko saari olisi uponnut Atlanttiin jo vuosia sitten.
–Miksi sinä pysähdyit? –Ulos tästä autosta.
–Minä en voi... –Tämä on minun autoni. Ulos!
Pahoittelen kiukutteluani ja puheitani Englannista.
Se on ilo kuulla. Jos olisin tämän maan kansalainen–
–en julkeaisi moittia mitään toista maata.
Onko sinulla jotain Amerikkaa vastaan?
Olisin yllättynyt, jos joku puhuisi sen puolesta.
Koko paikka on matriarkkojen vallassa.
Sinäkin annat vaimosi ja anoppisi pompottaa itseäsi.
Amerikkalaiset miehet ovat kuin alistettuja orjia.
He kuolevat sydäntauteihin, kun naiset vain ahmivat suklaata.
Joka toisena tiistaina täytyy viettää jotain äitienpäivää.
Ja teidän lapsellinen viehtymyksenne rintoihin...
Täällä ollessani olen kauhistellut teidän viehtymystänne rintoihin.
Niitä näkee kirjoissa, mainoksissa ja kaikkialla.
Lyön vetoa, että jos naisenne eivät käyttäisi enää rintaliivejä–
–koko kansantaloutenne romahtaisi yhdessä yössä.
Crumpit ovat lukkojen takana erään rautakaupan kellarissa.
Miten ihmeessä? Heidät pitää päästää ulos.
–Se ei ole reilua. –Reilua? Mikä ei ole?
Heidän pitäisi päästä itse ulos.
Jos autamme heitä, emme ole reiluja muille.
Otamme kuitenkin heidät kiinni. Mitä väliä sillä on, kuka voittaa?
Sehän on kilpailu. Miksi autat hammaslääkäriä?
Minä kannatan Pikeä, muuttomiestä.
Säännöt ovat samat kaikille. Muuten se ei ole reilua.
Keskus kutsuu. Jätämme heidät kellariin.
Katsotaan, mitä tapahtuu. Tarkkailkaa kaikkia uloskäyntejä.
Oletko tyytyväinen?
Minä tarvitsen juotavaa. Teehän meille vanhanaikaiset.
–Aiotko sinä juoda, jos lennät? –Älä nyt vitsaile.
Paina sitä nappia, jossa lukee "viinaa".
Se on ainoa tapa lentää.
Vauhtia on arviolta 280 km/t. Emme pysy mitenkään perässä.
Lähettäkää muita partioita reitille.
Mitä nyt, Ginger?
Billie Suen poikaystävä Oscar oli tulossa tänne Pomonasta.
–Billie Sue joutui perumaan sen. –Entä sitten?
Kun tyttö on kaksimetrinen, se tietää omanlaisia ongelmia.
–He alkoivat huutaa toisilleen. –Ulos täältä!
Kihlaus on peruttu, ja Billie Sue aikoo lähteä.
Kotoako? Käske hänet puhelimeen.
Yritän. – Puhu isäsi kanssa.
En halua puhua hänelle ikinä.
Hän on kaikesta huolimatta sinun isäsi.
Kuuletko sinäkin, kuinka kellot soivat, muru?
–Niin? –Kuka siellä on?
–Haluan puhua pojalleni.
Kuka siellä on? Anna Sylvester Marcusille.
Sylvester, äitisi soittaa.
Vanha kunnon äiti...
–Sylvester? –Sinäkö siellä, äiti?
Olen tavoitellut sinua koko aamun.
On ollut kiireitä. Minä olen tehnyt töitä.
En kuullut puhelinta. Hetkinen.
Tuotko oluen, muru? Minusta tuntuu...
Kuuntele nyt, Sylvester.
–Eräs mies kuoli onnettomuudessa. –Kuka?
Kuuntele nyt! Sylvester, kuuletko sinä?
Sinun pitää löytää rahat, ennen kuin muut ehtivät.
Mistä on kyse? Oletko sinä kunnossa?
Totta kai! Sylvester!
–Entä Russell ja Emmeline? –Ole hiljaa ja anna minun puhua!
–Missä Russell on? –Älä edes mainitse Russellia!
–Kerro hänelle rahoista. –Ole sinä hiljaa!
–Kuuntele. –Mitä Russell teki?
Hän kävi minun kimppuuni jonkun englantilaisen kanssa!
Missä sinä olet?
Petersonin korjaamolla Plaster Cityssä.
Ole hiljaa ja anna minun puhua!
Pysy siellä, äiti. Minä tulen hakemaan sinut.
–Ole hiljaa ja kuuntele! –Poikasi hakee sinut, äiti!
–Minä tulen hakemaan sinut. –Ole hiljaa ja kuuntele minua!
–No? –Hän tulee tänne.
Minun ei tarvitse huolehtia, koska kaikki järjestyy.
Hän on samanlainen kuin isäsi! Typerä, aivoton miehen roikale!
Murtohälytin. Pääsemme pois, kun he kuulevat sen.
Älä säikähdä, jos se kilisee kovaa.
–Minä en kuule mitään. –En minäkään. Ei kelloja.
Se vain kököttää paikoillaan.
Hetkinen...
Varo vähän.
Murtohälytin...
Maailman typerinkin murtomies voisi tyhjentää koko paikan!
Tule tänne, senkin...!
Melville?
Jos joku kuulee ja tulee tänne, entä kaikki tekemäsi vahinko?
Hehän lukitsivat meidät tänne!
Tämän täytyy toimia!
Auta minua! Auta minua!
Tee seuraavasta vähemmän makeampi.
–Haluatko kolmannenkin? –Minä voin sekoittaa paukut.
–Tartu sinä ohjaimiin. –En minä osaa lentää.
Se on ihan helppoa. Kuka tahansa osaa lentää.
Minä neuvon sinua. Laita kätesi ohjaustangolle.
Jalat peräsimelle. Juuri noin.
Kuka väittää, ettei poika osaa lentää?
Minä teen nyt vanhanaikaisen, niin kuin isäni tapasi tehdä sen.
–Mitä, jos jotain tapahtuu? –Mitä paukulleni voisi tapahtua?
Tiedän, ettet osaa tehdä mitään, joten älä tee mitään.
Poika on synnynnäinen lentäjä.
–Benjy, höllää vähän! –Minä höllään! Minä yritän!
Tämä ei ole enää hauskaa. Minua...
...pelottaa! Täällä sattui pahasti!
Onneksi se väisti. Minä en kestä enää.
–Ryhdistäydy! –Sinä ajoit keskiviivan yli.
Nyrkkitappeluako sinä kaipaat? Antaa palaa, senkin jänishousu!
Älä lyö minua!
–Verta! –Niin on.
Tule takaisin, pirun britti!
Vai likaista peliä?
–Virhe! Virhe! –Et pärjääkään ilman anoppiasi!
Tappele nyt! Minä tapan sinut!
Lopeta nyt!
–Haloo? Haloo? –Älä sammuta moottoria!
En sammuta! Kuuleeko kukaan?
–Minä kuulen! –Viis siitä!
–En tiedä, kuuleeko kukaan. –Huuda "mayday"!
Mayday! Olemme täällä ylhäällä! Kuuleeko kukaan? Apua!
–Sano jotain, Benjy! –Apua!
–Billie Sue? Missä sinä olet? –Bussiasemalla.
–Soitin vain, koska äiti käski. –Mitä sinä siellä teet?
Odotan bussia.
Vaimonne on toisella linjalla.
Ginger? Billie Sue on toisella linjalla.
Odota, Billie Sue.
Ginger, kuuletko Billie Suen? Hän itkee.
Hän itkee bussiasemalla.
Hän odottaa, että sinä kerrot hänelle.
–Billie? –Kuunteletko äitiäsi?
–Kuuntele äitiäsi! –Billie Sue?
Kuuntele äitiäsi, Billie Sue!
On vain yksi syy siihen, mitä meille tapahtui tänään.
Sinä typerys et katsonut eteesi ja romutit automme!
Niinkö?
–Pitääkö teidät heittää ulos? –Älkää suuttuko, herra Pike.
Aja eteenpäin, senkin typerys.
Ei mitään hätää, äiti. Poikasi tulee pelastamaan sinut.
–Herra Pike! Älkää nyt! –Päästä irti!
–Tuo ei ole kohteliasta! –Äiti!
Apua!
Minä pelastan sinut!
Kas noin!
Kohta antaa periksi! Tarvitsen vain lekan.
Hetkinen!
Ei tästä pääse yli! Tämä ei ole tie, vaan Niagaran putoukset!
Jos haluat kasvaa isoksi, kerro, miten päätielle pääsee!
Älä... Älä!
Vastaus on ei. Hän ei nosta eläkkeitä.
Hän ei edes keskustele siitä. Eläkkeitä ei nosteta. Miksikö?
Enemmistö päätti, että jos eläkkeistä valitetaan–
–he laskevat sinun eläkettäsi!
Koska sinä olet syypää pelihallien sulkemiseen.
Olisiko hän kuunnellut minua?
Hyvä on, sinä olet rehellinen poliisi.
Mutta sinulla ei ole mitään muuta.
On turha pyydellä anteeksi. Minua risoo ja etoo aivan liikaa.
Kuuletko sinä? Se meidän perhettämme vaivaa...
Melville, haistan palaneen käryä.
Tulipalo! Mennään tänne alas!
–Sammuta se! –Hae jotain!
–Vaahtosammutin! –Tuo sellainen!
–Mitä minä teen? –Käytä sitä! Ei minun päälleni!
Se on liian syvä! Tämä on auto, ei kanootti!
Jos en pääse täältä... Miksi?
Selvä! Täältä tullaan!
Se on liian syvä, senkin vintiö!
Mikset sanonut...? Käy hakemassa apua!
Tämä ei sovi avoautolle!
Minä näytän sinulle!
Minä vuodan verta!
Mitä he tekivät äidilleni?!
Benjy!
Se on isäsi syytä. Kaikki on isäsi syytä.
Onko jokin hullusti, pomo?
–Älä huuda minulle, äiti! –Lopeta, Billie. Sinä et kuuntele.
VÄLIAIKA
Lopeta nyt, Monica. Vain pari dynamiittipötköä.
Ne ovat kaukana toisessa huoneessa.
Tämä on tukeva tiski. Me olemme täysin turvassa.
Sammuta se, Melville. Minä inhoan räjähdyksiä.
Räjäytän vain reiän seinään, niin sitten me pääsemme täältä.
Sytytyslangalle tapahtui jotain. Kuuntele...
Se sammui. En kuule sitä enää.
–Älä nouse ylös! –Käyn vain katsomassa.
Ilmankos... Vaahtosammuttimen vaahto.
–Se sammutti sytytyslangan. –Älä mene. Räjähdät kappaleiksi.
Hyvänen aika, Monica, minä käyn vain katsomassa!
Miksi sinä aina kuvittelet, että minä en osaa mitään?
Luottaisit minuun hieman!
–Kuka sanoi, että osaat lentää? –En minä ainakaan!
–Jatka! –Puhu sinä radioon!
Kuuleeko kukaan maassa? Me olemme täällä ylhäällä!
Menkää kauemmaksi!
Rancho Conejon lennonjohto kutsuu. Kuuletteko te?
–Rancho Conejo kutsuu. –Minä sain yhteyden heihin!
Me olemme täällä ylhäällä. Me olemme pahassa pulassa.
Kuunnelkaa... – Yhteys taisi katketa.
Ette käytä radiota oikein. Painakaa nappia ja puhukaa.
Kun vapautatte napin, voitte kuunnella meitä.
–Missä olette ja keitä olette? –Nyt minä osaan käyttää tätä!
Me olemme täällä ylhäällä yhden kaverin lentokoneessa.
Hän kaatui ja löi päänsä, kun hän joi laatikollisen viskiä.
–Mitä me teemme? –Päästä irti siitä napista!
Ilmoittakaa sijaintinne. Kuka ohjaa lentokonetta?
Miten niin kuka? Kukaan ei ohjaa konetta.
–Meillä on hätätilanne. –Yritämme ohjata heidät alas.
Näin tuollaisen koneen aamulla. Kenellä on 2–moottorinen Beech?
Eversti Wilberforcella. Ota häneen heti yhteyttä.
Rancho Conejo kutsuu. Te voitte ottaa rauhallisesti.
Tiedämme konetyyppinne ja voimme ohjata teidät alas.
–Loppu. –Me emme voi laskeutua tällä!
–Me olemme pulassa! –Seuratkaa vain ohjeitamme.
Lentäjän täytyy käyttää radiota.
–Älä nyt! –Laita nämä päähän!
Lentäjän täytyy puhua tähän.
Pitääkö minun tehdä kaikki? Oletko sinä joku lentoemäntä?
–Mikä pomoa vaivaa? –Hän vain istua kököttää.
Ja sinä kökötät korva avaimenreiässä.
–Häntä ei saa häiritä. –Kohta häntä pitää häiritä!
Lyön vetoa, että me saisimme heidät...
–Kaikki on kunnossa, pomo. –Onko teillä kaikki hyvin?
–On, miten niin? Entä täällä? –Katsokaahan tätä.
Se pari on yhä kellarissa, vaikka he sytyttivät tulipalonkin.
Se kaksikko lentokoneessa kolkkasi lentäjän tajuttomaksi.
Lennonjohto yrittää ohjata heidät maahan.
Otto Meyer joutui pieneen onnettomuuteen.
Auto upposi jokeen. Hän yrittää kävellä päätielle.
Pike ajaa 94–tiellä rouva Marcusin ja tyttären kanssa.
Herra Finch ja se britti–
–tulevat perässä vuokraamallaan Chevroletilla.
Ja Sylvester Marcus ajaa tätä tietä toiseen suuntaan.
He kohtaavat toisensa 5 – 10 minuutin päästä.
Tiedättekö, mitä minä haluaisin?
Suklaajäätelöä kermavaahdolla ja kirsikan kera.
Dingy, älä nyt säikähdä, mutta me kuolemme vielä.
Eversti Wilberforce täällä.
Minua pyydettiin ottamaan tilanne hallintaani–
–joten suostuin oitis ottamaan tilanteen hallintaani.
–Ennen kuin sanon muuta... –Hänestä ei taida olla apua.
Luota häneen, Benjy. Hän on sentään eversti.
Teillä ei kuulemma ole minkäänlaista lentokokemusta.
Haluan ensin onnitella teitä, kun olette pärjännyt näin hyvin.
Toistaiseksi. Kerron ensin, mitä me aiomme tehdä.
Ennen laskeutumista teidän pitää aloittaa lähestyminen.
Ja ennen lähestymistä teidän pitää kääntyä hitaasti etelään.
Ja ennen sitä meidän pitää selventää pari asiaa.
Se sauva, josta te pidätte kiinni...
Kai te pidätte sauvasta kiinni? Pitääkö joku sauvasta kiinni?
Mistä sauvasta? Ai, ohjaustangosta. Kyllä.
–Me kumpikin pidämme kiinni. –Pelkäsin jo... Antaa olla.
Selitän, miten ohjaimet toimivat.
Muuten voi tapahtua niin...
–Haluatteko kyydin? –Kyllä, kiitos.
Miten ystävällistä. Olen menossa Santa Rositaan.
–Menen eri suuntaan. –Olemme tien tukkeena. Ajakaa.
Kas noin. Mene tiskin taakse, niin minä sytytän langan.
Voisitko tehdä jotain, ennen kuin käytät dynamiittia?
Yritä vielä lyödä ovea.
Loukkasin jo selkäni, kulta. Se on luja ovi.
Hyvä on. Missä se leka on?
Portaat eivät ole turvalliset. Tuli teki selvää jälkeä näistä.
–Ole kiltti. –Hyvä on.
Nyt minä näytän sinulle...
Melville!
Monica... Unohdetaan nyt se ovi.
Varo! He huomasivat meidät.
–Ketkä? –Jatka ajamista.
–Helikopteri huomasi meidät. –Mikä helikopteri?
–Se on poliisihelikopteri. –He käyttävät aina sellaista.
–Ketkä? –Mitä luulet?
Minun on pakko avata suuni... Ole hiljaa ja kuuntele!
Emme saisi paljastaa itseämme, mutta nyt on tosi kyseessä.
Tämä on epätoivoinen tilanne. Ole sinä hiljaa!
Jos rakastat isänmaatasi, saat luvan kuunnella tarkkaan.
Sinun täytyy etsiä puhelin ja soittaa CIA:han Washingtoniin.
Kuuntele nyt! Kerro heille, että X–27 otti yhteyttä sinuun.
X–27 kertoi sinulle, että hänet yritettiin tappaa tänään kolmesti.
Osaatko käyttää asetta? Tuolla kahvilassa on puhelin.
–En halua sekaantua... –Ole hiljaa! Sinä et ole vaarassa.
Kerro keskukselle, että se on hätäpuhelu CIA:han.
Hyppää ulos. Et ole vaarassa, he eivät tunne sinua.
Käyn piilottamassa auton.
Älä seiso siinä, he näkevät sinut! Liikettä!
Sylvester! Käänny ympäri, idiootti!
–Hän menee väärään suuntaan. –Se on poikani. Tottele, typerys!
He ovat hulluja! Ilmoita, että hinausauto seuraa Dodgea.
Tämä on typerää. Minäkö typerys? Sinä se typerys olet.
–Hän ajaa Plaster Cityyn asti. –Entä sitten?
Minä käännyn nyt ympäri. Sinä saat juosta hänet kiinni.
Ei riidellä. Olemme yhdessä, koska heillä oli vain yksi auto.
Ajetaan perille, vaikka viimeisinä.
Kävi miten kävi, en tule ikinä unohtamaan–
–että löit minua, kun minä en katsonut.
Russell! Russell!
–Miten voit olla noin hidas? –Mittani alkaa täyttyä.
–Olisit kääntynyt aikaisemmin! –Ole sinä hiljaa!
–Russell ja herra Hawthorne! –Ota heidät kiinni!
–Taasko se alkaa? –Soita torvea, typerys!
–Miksi seuraisimme heitä? –Me emme saa jäädä jälkeen!
–Sylvester! –Älä päästä häntä karkuun!
–Miksi tuo kaveri tööttäilee? –Hän luulee omistavansa tien...
–Mitä? –Haluan kysyä äidistä, Russell!
Se on lankoni! Mitä hän tekee? Varo häntä. Hän ei ole normaali.
Sinä alat käydä hermoilleni!
Minä näytän sinulle! Senkin...
Russell, jos et pysähdy, minä tapan sinut! Pysähdy!
Minä käskin pysähtyä!
Kun saan sinut käsiini... Pysäytä nyt, senkin hullu!
Me pääsemme hengestämme! Pysähdy!
Eikö sana kuulu? Minä käskin pysähtyä!
Kun saan sinut käsiini, minä tapan sinut!
Oletko sinä hullu?
En ole koskaan nähnyt moista. Hän ajoi päin ja kiilasi ulos tieltä!
–Tulkaa ulos sieltä! –Mitä sinä yrität, Sylvester?
–Mennään! –Mitä teit äidilleni?
–Emme mitään! –Vauhtia!
–Mitä sinä teit äidilleni? –En mitään!
Hän soitti minulle ja puhui aivan kauheita!
–Oliko se totta? –Se oli pelkkää valetta!
–Se on totta! –Kuuntele nyt!
–Oletko englantilainen? Vastaa! –Kyllä olen.
Etkö pidä englantilaisista?
Äiti sanoi, että olit jonkun englantilaisen kanssa!
–Rauhoitu, Sylvester! –Mitä sinä teit äidilleni?
–Emmeline! –Äiti!
Mikset ollut hiljaa ja kuunnellut minua?
Heppu meni aivan sekaisin!
–He ovat kohta asemissa. –Te olette kohta asemissa.
–Hienoa työtä, eversti. –Miksemme vain ammu heitä alas?
Kukaan heistä ei saa epäillä, että olemme tarkkailleet heitä.
Kukaan ei ole nähnyt minua eikä tunne minua.
Minä aion siis toimia yksin.
Minä ilmoitan sitten sinulle.
Kun sinä ilmoitat muille–
–en halua nähdä poliiseja lähimaillakaan.
En pidä siitä, jos näen jonkun poliisin.
Minä olisin pysähtynyt takiasi. Samoin vaimoni ja Hawthorne.
–Anoppini kielsi pysähtymästä. –Uskon mitä vain anopistasi.
Jos hän tähdittäisi kauhuelokuvaa, se menisi minuun täydestä.
Siinä hän menee! – Minä tapan sinut, rosvo!
Joku tuttusiko?
–Minä ajan. Onko valmista? –Kaikki on valmista.
–Culpepper tässä. Onko valmista? –On. Kone lähestyy jo kenttää.
Unohditko jotain, pomo?
En, en yhtään mitään.
Kuulkaahan, jarruista... Minä kerron teille jarruista.
Odottakaa hetkinen... – Mikä tätä johtoa riivaa?
Hetkinen vain... Mikä se oli?
Pysykää rauhallisina. Kaikki on kohta ohitse.
Olkaa urheita. Me kannustamme teitä täällä.
Me pidämme peukkuja. Pysykää vain rauhallisina.
Älkää innostuko ja tehkö mitään hölmöä.
Ihan rauhassa vain. Rauhassa!
Ei noin rauhassa!
Ei hätää, pysy rauhallisena.
Mikä tuo on?
–Hyvä, sementtiä. –Odota nyt!
Mitä sinä teet, Benjy?
Yritätkö säikäyttää minut? Sinä säikäytit!
Pari dynamiittipötköä vain. Ne eivät pidä kamalaa meteliä.
Oikealle! Vasen peräsin! Liian matalalla! Ylemmäs!
Ei, vasen peräsin!
Apua! Minä olen sentään eversti!
Me emme laskeudu! Me emme selviä mitenkään!
Älä mene lukkoon, Benjy!
Tämä tulee onnistumaan.
–Herää nyt! –Sinä löit minua!
Me laskeuduimme! Me olemme maassa!
Se vain kuulostaa pahalta. Se räjähtää tuolla kaukana.
–Jarrut pohjaan. –Missä ne ovat?
Ravintola tulee vastaan!
Me laskeuduimme!
–Äkkiä nyt! –Entä hän?
Viis hänestä. Täällä on varmasti ambulansseja.
Taksi! Taksi!
Meillä on kiire! Tiedätkö, missä luonnonpuisto on?
–Mitä tapahtui? –Hätälaskeutuminen! Vauhtia!
Anteeksi.
Suokaa anteeksi. – Laukkusi.
Lukko ei toiminut.
Omistaja korvaa kaiken. Kaikki on aivan kunnossa.
Hei! Tulkaa takaisin! Senkin vandaalit!
Täkäläiset jeparit ovat idiootteja.
Se lihava natsi sattui olemaan huonolla tuulella.
Pois siitä! Minä puhun puhelimessa!
Odota pari minuuttia!
Viettekö meidät Santa Rositaan?
–Jouduitteko te pilan kohteeksi? –Meille sattui onnettomuus.
Benjamin ja Bell ostivat hakut ja lapiot puutarhaliikkeestä.
Crumbien taksi kääntyi 101–tielle ja jatkaa etelään teitä kohti.
Toinen taksi kääntyi 101–tielle ja jatkaa pohjoiseen.
–Molemmat ovat tulossa sinne. –Ymmärretty.
He tulevat tänne millä hetkellä hyvänsä.
Katso, ne kaksi idioottia. Pikkumies ja se lurppaleuka.
Tuo on se hammaslääkäri. Aja tuon taksin ohitse.
–Mihin teillä on kiire? –Ei mihinkään! Perille ja äkkiä!
Culpepper tässä. Nyt. Kaikki partiot kauemmaksi.
–Äkkiä nyt. –Eikö teitä tarvitse odottaa?
–Miksi teillä on hakut ja lapiot? –Se ei kuulu sinulle!
Hei! Hei!
–Onkohan täällä muitakin? –Odottakaa!
Jutellaan tästä. Odota nyt.
–Onkohan täällä käynyt muita? –Mistä minä tietäisin?
Jos olemme ensimmäisiä, me voimme tehdä yhteistyötä.
Emme tiedä, missä se on, joten etsitään yhdessä.
–Missä kaikki muut ovat? –Miten te tulitte vasta nyt?
Teillähän oli lentokone.
Mitä teille tapahtui?
He juonivat jotain. Näitkö sen blondin?
Hänen mekkonsa oli yltä päältä maalissa.
Niin, ja heillä oli hakut ja lapiot.
–Palaa sinä kamarille. –Haluaisin tulla mukaan.
Se voisi sotkea kuvioita. Kiitoksia kaikesta.
Lykkyä tykö, pomo.
–Benjy! Näitkö mitään? –En. Täällä täytyy olla jotain.
Hei!
–Näittekö mitään? Emme.
Eikö hän sanonut mitään muuta?
Se on ison W:n alla, eikä sitä voi olla huomaamatta.
Tutkikaa te meidän alueemme, niin me tutkimme teidän.
Hetkinen... Tutkikaa te meidän... Aivan niin!
He etsivät jotain ison W:n alta. Se iso änkyttäjä sanoi niin.
Niin, mutta mitä?
–Hei! Näittekö te mitään? –Emme. Näittekö te?
Se ukko piilotti sen niin hyvin, ettei hän löytäisi sitä itsekään.
–Kuka tuo oli? En tiedä.
–Hänellä oli lapio. –Ehkä hän oli kullankaivaja.
–Me haaskaamme aikaa. –Etsitään huolellisemmin!
Mennään!
–Kuka tuo on? –En tiedä, mutta en näe lapiota.
Tuossa on hänen autonsa. Kunhan saan hänet käsiini...
Joku on tullut noilla takseilla. Pannaan töpinäksi!
–Heidän täytyy olla yhä täällä. –Tule, Emmeline!
–Et kai sinä aio vain istua siinä? –Kyllä aion.
Istu sitten, Emmeline!
–Ettekö ole yhtään utelias? –En, vain tyrmistynyt.
Sepä sääli. Anteeksi, minun täytyy mennä.
Et edes tunnistaisi isoa W–kirjainta!
–Muut eivät ole tulleet vielä. –He ovat täällä ja etsivät yhä!
Eikö se mies sanonut muuta kuin "iso W–kirjain"?
–Niin hän sanoi. –Etsitään tuolta.
Keitä nuo ovat? Olivatko he aamulla siellä?
–Kuka tuo on? –En tiedä.
Kuka tuo on? Montako tähän on sekaantunut?
Entä nuo? Taksisuhareita! Tämähän on oikea torikokous!
Onko jokin hullusti? Anteeksi, jos säikäytin.
Kuka te olette? Tulitteko tekin etsimään?
–Tavallaan. Entä te? –En halunnut sekaantua siihen.
Mutta minä tiedän, missä se on. Olen ainoa, enkä edes etsinyt sitä.
–Tiedättekö tosiaan? –Niin. Mitä minä tekisin?
–Tulkaa esiin. Tämä on hölmöä! –Olen samaa mieltä.
–Miksi piiloudumme toisiltamme? –Entä sitten?
Älä sinä ärhentele äidilleni!
Me emme ole ainoita. Minä näin ainakin neljä muuta.
–Ne kaksi taksisuharia... –He tulivat meidän kanssamme.
Miksi haaskaamme aikaa? Tiedämme, että olemme täällä.
Vaikka joku löytäisi rahat, jokainen saa oman osuutensa.
–Toimitaan järjestelmällisesti. –Kuulitteko te, mitä äiti sanoi?
Näittekö silmälasipäistä miestä, jolla on kiero ilme kasvoillaan?
Se kaveri on ruma, todella ruma.
Jos autatte kaivamaan ne ylös, te saatte puolet ja minä puolet.
Onko se reilua?
Jos saisin puolet rahoista, voisin lähteä kauas täältä.
Kauas Russellin, äidin ja Sylvesterin luota.
Te ette arvaakaan. Voisin vaikka muuttaa luostariin.
Luostariinko?
Tiedämme, että kaikki ovat täällä.
Meidän pitäisi jakaa rahat tasan keskenämme.
–Melville on oikeassa. –Tiedetään! Ei ole syytä...
–Voi ei! –Siellä hän on!
Sinä käsitit väärin! Tulin pyytämään anteeksi!
Hän on neuroottinen. Ettekö te voi auttaa?
–Minä olen ystäväsi! –Kun saan sinut käsiini...
Siinä se on! Katsokaa! Iso W–kirjain!
Iso W–kirjain!
Katsokaa!
Olen pahoillani, rouva Finch.
On liian myöhäistä. He taisivat löytää sen.
Se oli täällä! Hän puhui totta!
Eikö tämä olekin mahtavaa?
Onneksi olkoon! Kuunnelkaa.
Iso poika ansaitsee hieman ekstraa. Hän löysi sen.
Minä vaadin, että hän saa ylimääräisen osuuden.
–Aletaan kaivaa! –Entä, jos tänne tulee joku?
Sanotaan, että olemme antropologeja.
Häipyköön, tai annamme turpiin!
Se oli kaunis unelma.
Se kesti melkein viisi minuuttia.
Älä häiritse, kun minä kaivan!
Kaivakaa, kaivakaa...
Nopeammin, nopeammin... Kaivakaa, kaivakaa...
Nopeammin!
Täällä ei ole tarpeeksi tilaa. Nouskaa te kaksi ylös.
Täällä ei ole tilaa, ja sinä häiritset minua!
–Pois täältä, poju! –Älä pojuttele minua.
Lakatkaa riitelemästä!
Mikä se oli?
–Se kuulosti kirstulta! –Mitähän siinä on?
–Nostakaa tänne! –Hiekat pois päältä!
–Se on laukku! –Avatkaa se!
Äkkiä nyt!
Bingo!
–Mennään johonkin suojaan. –Ei täällä ole ketään!
–Laittakaa se piiloon! –Mitä me odotamme?
On turha riidellä, koska kaikki saavat osansa!
Oikein, se on ainoa tapa. Kaikki saavat osuutensa.
Montako meitä on? Yksi, kaksi–
–kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan–
–yhdeksän, kymmenen, yksitoista, kaksitoista, kolmetoista–
–neljätoista, viisitoista! Viisitoista yhtä suurta osuutta!
Senkin roisto, laskit itsesi kahdesti!
Ottakaa hänet kiinni!
Huijasit itsesi pois laskuista!
Te ette voi hylätä minua kaiken kokemani jälkeen!
Minä varoitan teitä.
Jos en saa osuuttani, menen poliisin puheille!
Miksi poliisi haluaisi...
–Nuo rahat ovat tulleet jostain. –Me tiedämme mistä.
Siltä miesparalta, joka kuoli. Sinä et ollut edes paikalla.
Te kerjäsitte tätä... Menen suoraan poliisille!
–Miksi poliisille, herra Meyer? –Eikö se ole ilmiselvää?
Miten rahat joutuisivat...
–Mistä tiesitte nimeni? –Tunnetteko tämän konnan?
En ole tavannut häntä, herra Pike, mutta hän tuntuu jo tutulta.
Mistä tiesitte minun nimeni?
Niin, kuka te olette? – Eikö hän tullut kanssanne?
Ei, luulimme, että hän tuli teidän kanssanne.
Kuka te sitten olette?
Olen ylikomisario Culpepper Santa Rositan poliisilaitokselta.
Menkää jo asiaan.
Minulla on todisteita omissa arkistoissani–
–jotka liittyvät rakennus–, tie– ja satamaprojekteihin.
Te, piirisyyttäjä, minä ja enemmistö edustajista–
–joutuisivat vankilaan 20 vuodeksi. Ja sinne kaikki myös päätyvät...
–...ellei heti ala tapahtua jotain! –Kuten mitä?
Culpepperin eläke pitää kolminkertaistaa!
Haluan sen mustaa valkoisella ja teidän allekirjoituksellanne.
Haluan sen paperin käsiini 15 minuutin sisällä–
–tai kutsun reportterit tänne 20 minuutin sisällä.
Tiedätte, mitä tämä on. Sitä kutsutaan kiristykseksi.
Voisitteko te antaa armon käydä oikeudesta?
Lasketko leikkiä?
Meillä oli rankka päivä. Lentokoneemme putosi maahan.
Isoäitimme on kuolemaisillaan.
Tiedämme tehneemme väärin–
–mutta jos auttaisitte meitä, korjaisimme varmasti tapamme.
No, on eräs ratkaisu... En tiedä, olisiko siitä apua.
Sen sijaan, että minä pidättäisin teidät–
–te voisitte antautua itse.
–Siitä olisi apua oikeudessa. –Antaisitteko meidän tehdä sen?
Antaudutaan heti!
Te olette kovin jalomielinen. Miksi te välittäisitte meistä?
Kaikesta huolimatta te ette oikeasti ole rikollisia.
Voitte hypätä takseihin ja ajaa Santa Rositaan.
Ja kävelkää poliisiasemalle.
–Tehdään niin. –Takseja on vain kaksi.
Varastetut ajoneuvot täytyy jättää tänne.
–Mitä me odotamme? –Mennään takaisin autoon.
Ajakaa varovasti. Se voi olla viimeinen keikkanne.
Tuo oli hauskaa. Te olette oikea koomikkokyttä.
Culpepper tässä. Kaikki on hallinnassa.
Se kestää hieman kauemmin, koska pakassa oli yksi jokeri.
Älkää siis toimiko, ennen kuin annan merkin.
Miksi hän halusi antaa meille mahdollisuuden?
–Minäkin mietin sitä. –Jotain on tekeillä.
–Miten hän osasi odottaa meitä? –Totellaan vain häntä.
Hänellä on jotain kiikarissa. Näettekö hänet siellä?
–Mitä hän oikein tekee? –Tuo on aika kummallista!
–Hän menee toiseen suuntaan! –Mitä me odotamme?
Huh, en ollut ehtiä mukaan!
Ei muita poliiseja. Hän odotti, että hän voisi viedä rahat meiltä.
Jos palautamme rahat, me pääsemme pälkähästä!
Haetaan rahat ja katsotaan sitten.
–Hän hidastaa! –Ei, hän kääntyy vasempaan.
–Mitä nyt? –Valitan, Jimmy.
Hän on menossa rajalle! Meidän pitäisi soittaa poliisille!
Ole hiljaa! Me haemme ne rahat! Aja sinä!
Jo on kirpakka rouva.
–Ota jalka pois jarrulta! –Älä mätki siinä! Minä ajan!
F–14 kutsuu keskusta.
Me saimme ilmoituksen raivotautisesta koirasta.
Culpepper vaati radiohiljaisuutta.
Näimme juuri Culpepperin. Hän ajoi ohi kaasu pohjassa.
Taisin ymmärtää väärin. Oliko se varmasti Culpepper?
Ajoiko hän ketään takaa? Olisiko hän voinut ajaa takaa?
–Pormestari tuli. –Takana tuli 15 ihmistä takseilla.
–He näyttivät jahtaavan häntä. –Mistä on kyse?
–Tässä se on. –Eläkepaperiko?
–Soita Culpepperille. –Keskus kutsuu Culpepperia.
Kuuleeko ylikomisario Culpepper?
–Näin tapahtuu vain Amerikassa. –Taasko sinä aloitat?
Uskokaa nyt, minä voin pahoin!
YKSISUUNTAINEN KATU
Yritätkö sinä tappaa meidät?
Älkää hermostuttako minua!
Älkää päästäkö häntä karkuun!
Kuuleeko ylikomisario Culpepper? Aloysius tässä, Culp.
Kaikki on kunnossa. Me neuvottelimme asiasta.
Lopeta tuo pelleily ja vastaa! Aloysius täällä!
En ymmärrä vieläkään. Mistä on kyse?
Se siitä sitten.
Kaikille partioille: pidättäkää ylikomisario Culpepper.
–Missä hän on? –Tuolla hän on!
–Auttakaa! –Älä istu siinä! Tule nyt!
Hän juoksee tuonne!
Siinä hän on!
–Tuolla hän menee! –Älkää tönikö!
Hän on kiikissä. Te naiset jäätte tänne.
–Miten niin naiset jäävät tänne? –Kuulit kyllä, äiti!
–Hän tuli tänne! –Minne hän meni?
–Missä hän on? –Odottakaa! Kuunnelkaa!
Katso eteesi!
Ottakaa kiinni!
Älkää tönikö! Ottakaa se laukku!
–Katsokaa! –Ei ole epäilystäkään...
Hei!
Hei! Ne tikkaat eivät ole turvalliset!
Tulkaa pois sieltä!
Ottakaa se! Pois tieltä!
Sylvester, sinähän olet järjiltäsi!
Ottakaa se laukku!
Älä vain koske rahoihin!
–Älkää seisoko siinä! –Oikealle!
Pidä kiinni, Russell!
Siirtykää tikkaille!
Odottakaa! Yksi kerrallaan!
Hyvä on, sittenpähän näette!
Aakkosjärjestyksessä! Minä olen Benjy!
Älä tallo päätäni!
Takaisin! Tulkaa takaisin!
Te ette saa jättää minua!
Heitä on liikaa!
Pitäkää kiinni! Se irtoaa!
Laskekaa tikkaat alas!
Dingy! Minä en halua niitä rahoja!
Tule pois sieltä! Se irtoaa! Tule pois, Tom!
Ampu tulee!
Äiti!
Kaikki oli sinun syytäsi alusta loppuun.
Sinun toimintasi oli jopa poliisiksi pöyristyttävää.
Olisit saanut oman siivusi, mutta halusit koko kakun itsellesi.
Meillä oli 350 000 taalaa käsissämme.
–350 000 jaettuna 14:llä... –Ole sinä hiljaa!
Kunpa tietäisin, mitä he olisivat tehneet meille.
Mutta kävi meille miten vain, kunpa sinulle kävisi pahemmin!
Teidän ei tarvitse murehtia sitä.
Vaimoni ottaa minusta eron, anoppini haastaa minut oikeuteen.
Tyttäreni haluaa muuttaa sukunimensä.
Menetin eläkkeeni.
Ja ainoa syy, miksi te ääliöt selviätte varmaan vähemmällä–
–on se, että tuomari voi syyttää minua.
Voi sinua poloista!
Toivottavasti joskus 10 – 20 vuoden päästä–
–minäkin voin nauraa jollekin.
Se on teidän syytänne, idiootit! Jos ette olisi...
Äiti!
Irti minusta! Jättäkää minut rauhaan!
Suomennos: Petri Hautala www.sdimedia.com